Відмінності між версіями «Білімович Олександр Дмитрович»
Матеріал з Економічна думка України
Admin (обговорення • внесок) |
Admin (обговорення • внесок) |
||
Рядок 45: | Рядок 45: | ||
О. Білімович лишив значну наукову спадщину зі складних і актуальних економічних проблем. Його докторська дисертація присвячена аналізові категорій суб’єктивної цінності і ціни. Аналіз він починає з аналізу потреб. Перша глава праці має назву «Теория потребностей». Це питання було дискусійним. Деякі вчені заперечували правомірність дослідження потреб в курсі економічних наук. О. Білімович, на наш погляд, досить обґрунтовано доводить таку правомірність. Потреба, писав він, є [[Файл:1 ishodnoy tochkoy.jpg|400px]] (Билимович А. К вопросу о расценке хозяйственных благ / А. Билимович. – Киев, 1914. – Ч. 1. – С. 31). | О. Білімович лишив значну наукову спадщину зі складних і актуальних економічних проблем. Його докторська дисертація присвячена аналізові категорій суб’єктивної цінності і ціни. Аналіз він починає з аналізу потреб. Перша глава праці має назву «Теория потребностей». Це питання було дискусійним. Деякі вчені заперечували правомірність дослідження потреб в курсі економічних наук. О. Білімович, на наш погляд, досить обґрунтовано доводить таку правомірність. Потреба, писав він, є [[Файл:1 ishodnoy tochkoy.jpg|400px]] (Билимович А. К вопросу о расценке хозяйственных благ / А. Билимович. – Киев, 1914. – Ч. 1. – С. 31). | ||
− | Він критикує авторів, які починають дослідження зі споживання, тоді як розуміння ряду економічних категорій можливе лише на основі категорії потреб. Білімович пише: [[Файл:2 ponyat suschestvo.jpg|center|500px]] | + | Він критикує авторів, які починають дослідження зі споживання, тоді як розуміння ряду економічних категорій можливе лише на основі категорії потреб. Білімович пише: [[Файл:2 ponyat suschestvo.jpg|center|500px]]<div style="padding:0px 290px">(Билимович А. К вопросу о расценке хозяйственных благ. – Ч. 1. – С. 37).</div> |
Як і у більшості тогочасних авторів викладу теорії потреб, у Білімовича передує критичний аналіз літератури з цього питання. Назвавши багатьох зарубіжних авторів, він посилається також на Бунге (див.: [http://10.1.4.143/MediaWiki/index.php/Бунге_Микола_Християнович '''Бунге Микола Християнович''']), Піхна, Орженцького (див.: [http://10.1.4.143/MediaWiki/index.php/Орженцький_Роман_Михайлович '''Орженцький Роман Михайлович''']), тобто майже всіх прихильників Київської школи. Проаналізувавши історію вчення про потреби, розкривши їх сутність та зробивши спробу їх кількісного порівняння, Білімович викладає закони Госсена, який фактично першим розробив ідеї маржиналізму. Отже, до розуміння сутності законів Госсена, як основ маржиналізму, Білімович логічно підводить читача, розкриваючи категорію потреб. | Як і у більшості тогочасних авторів викладу теорії потреб, у Білімовича передує критичний аналіз літератури з цього питання. Назвавши багатьох зарубіжних авторів, він посилається також на Бунге (див.: [http://10.1.4.143/MediaWiki/index.php/Бунге_Микола_Християнович '''Бунге Микола Християнович''']), Піхна, Орженцького (див.: [http://10.1.4.143/MediaWiki/index.php/Орженцький_Роман_Михайлович '''Орженцький Роман Михайлович''']), тобто майже всіх прихильників Київської школи. Проаналізувавши історію вчення про потреби, розкривши їх сутність та зробивши спробу їх кількісного порівняння, Білімович викладає закони Госсена, який фактично першим розробив ідеї маржиналізму. Отже, до розуміння сутності законів Госсена, як основ маржиналізму, Білімович логічно підводить читача, розкриваючи категорію потреб. | ||
О. Білімович виступає з обґрунтуванням психологічної теорії цінності і загальних методологічних принципів психологічної школи. Категорії і проблеми, котрі він аналізує, трактує в руслі ідей Австрійської школи, найбільш посилаючись на Менгера. Власне в дусі ідей цієї школи він визначає цінність.[[Файл:3 znachenie ili.jpg|center|500px]](Билимович А. К вопросу о расценке хозяйственных благ. – Ч. 1. – С. 210–211). Будь-яка цінність існує у свідомості людини, яка визнає її, вона передбачає людину, є продуктом оцінюючої діяльності суб’єкта. [[Файл:4 v etom smisle.jpg|300px]] (Билимович А. К вопросу о расценке хозяйственных благ. – Ч. 1. – С. 211). У залежності від призначення предмета чи для безпосередньої особи, чи для якоїсь мети, він поділяє цінність на суб’єктивну і об’єктивну. Подібний поділ має місце і у австрійських економістів. Зокрема Білімович посилається на Візера, Бем-Баверка і показує наявність відмінностей у визначенні цих категорій. Категорії суб’єктивної цінності Білімович надає великого значення. Він пише, що в господарському житті всі категорії: потреби, корисність і суб’єктивна цінність відіграють певну роль, проте особливої уваги заслуговує саме суб’єктивна цінність. | О. Білімович виступає з обґрунтуванням психологічної теорії цінності і загальних методологічних принципів психологічної школи. Категорії і проблеми, котрі він аналізує, трактує в руслі ідей Австрійської школи, найбільш посилаючись на Менгера. Власне в дусі ідей цієї школи він визначає цінність.[[Файл:3 znachenie ili.jpg|center|500px]](Билимович А. К вопросу о расценке хозяйственных благ. – Ч. 1. – С. 210–211). Будь-яка цінність існує у свідомості людини, яка визнає її, вона передбачає людину, є продуктом оцінюючої діяльності суб’єкта. [[Файл:4 v etom smisle.jpg|300px]] (Билимович А. К вопросу о расценке хозяйственных благ. – Ч. 1. – С. 211). У залежності від призначення предмета чи для безпосередньої особи, чи для якоїсь мети, він поділяє цінність на суб’єктивну і об’єктивну. Подібний поділ має місце і у австрійських економістів. Зокрема Білімович посилається на Візера, Бем-Баверка і показує наявність відмінностей у визначенні цих категорій. Категорії суб’єктивної цінності Білімович надає великого значення. Він пише, що в господарському житті всі категорії: потреби, корисність і суб’єктивна цінність відіграють певну роль, проте особливої уваги заслуговує саме суб’єктивна цінність. | ||
− | <p>О. Білімович намагається з’ясувати роль суб’єктивної цінності у господарському житті. Він розробляє складну шкалу залежностей між суб’єктом і благами, робить спроби довести, що саме суб’єктивна цінність сприяє найкращому задоволенню потреб, найбільш вигідному. Крім того,[[Файл:5 dlya obyasneniya.jpg|center|500px]](Билимович А. К вопросу о расценке хозяйственных благ. – Ч. 1. – С. 255). Суб’єктивна цінність у Білімовича для індивідуальних господарських явищ[[Файл:6 takoe zche.jpg|center|500px]] | + | <p>О. Білімович намагається з’ясувати роль суб’єктивної цінності у господарському житті. Він розробляє складну шкалу залежностей між суб’єктом і благами, робить спроби довести, що саме суб’єктивна цінність сприяє найкращому задоволенню потреб, найбільш вигідному. Крім того,[[Файл:5 dlya obyasneniya.jpg|center|500px]](Билимович А. К вопросу о расценке хозяйственных благ. – Ч. 1. – С. 255). Суб’єктивна цінність у Білімовича для індивідуальних господарських явищ[[Файл:6 takoe zche.jpg|center|500px]]<div style="padding:0px 290px">(Билимович А. К вопросу о расценке хозяйственных благ. – Ч. 1. – С. 255).</div></p> |
− | Методологія психологічної школи створила загальну основу математичного напряму політичної економії. Питання про застосування математичних методів в економічній науці ставить і Білімович. Він прихильник математичних методів, але доходить висновку, що застосування математичного аналізу до психологічних явищ – не можливе. Цей висновок він зробив, провівши детальний аналіз літератури з цього питання, з’ясувавши всі «за» і «проти». «Билимович, – писав Шухов, – дал в русской литературе наиболее подробное освещение всех аргументов за и против применения математических методов с позиций психологической школы» (История русской экономической мысли / АН СССР, Ин-т экономики ; под ред. А. И. Пашкова. – Москва : Мысль, 1966. – Т. 3, ч. 1. – С. 171). Його висновок:[[Файл:7 tak kak potrebnosti.jpg|center|500px]] | + | Методологія психологічної школи створила загальну основу математичного напряму політичної економії. Питання про застосування математичних методів в економічній науці ставить і Білімович. Він прихильник математичних методів, але доходить висновку, що застосування математичного аналізу до психологічних явищ – не можливе. Цей висновок він зробив, провівши детальний аналіз літератури з цього питання, з’ясувавши всі «за» і «проти». «Билимович, – писав Шухов, – дал в русской литературе наиболее подробное освещение всех аргументов за и против применения математических методов с позиций психологической школы» (История русской экономической мысли / АН СССР, Ин-т экономики ; под ред. А. И. Пашкова. – Москва : Мысль, 1966. – Т. 3, ч. 1. – С. 171). Його висновок:[[Файл:7 tak kak potrebnosti.jpg|center|500px]]<div style="padding:0px 290px">(Билимович А. К вопросу о расценке хозяйственных благ. – Ч. 1. – С. 186).</div> |
<p>На заперечення економістів-математиків про те, що коли такий вимір неможливий, то він і не потрібний, Білімович ще раз підкреслює, що йдеться не про практичну сторону справи:[[Файл:8 intensivnost potrebnostey.jpg|center|500px]](Билимович А. К вопросу о расценке хозяйственных благ. – Ч. 1. – С. 187). Заперечуючи можливість застосування математичного методу як методу дослідження, Білімович вважав за можливе використовувати його як метод викладу матеріалу.</p> | <p>На заперечення економістів-математиків про те, що коли такий вимір неможливий, то він і не потрібний, Білімович ще раз підкреслює, що йдеться не про практичну сторону справи:[[Файл:8 intensivnost potrebnostey.jpg|center|500px]](Билимович А. К вопросу о расценке хозяйственных благ. – Ч. 1. – С. 187). Заперечуючи можливість застосування математичного методу як методу дослідження, Білімович вважав за можливе використовувати його як метод викладу матеріалу.</p> | ||
Велику увагу приділяє вчений проблемі розподілу. Як відомо, на той час обговорювались кілька теорій розподілу. Одні вчені проблему розподілу зводили до проблеми утворення цін. У західноєвропейській літературі в питаннях розподілу панувала «теорія продуктивності факторів» Д. Б. Кларка. Значного поширення набуває у ХХ ст. так звана соціальна теорія розподілу. Теоретичні суперечки точилися переважно між теоретиками, що зводили проблему розподілу до проблеми утворення цін, і прихильниками «соціальної теорії розподілу». | Велику увагу приділяє вчений проблемі розподілу. Як відомо, на той час обговорювались кілька теорій розподілу. Одні вчені проблему розподілу зводили до проблеми утворення цін. У західноєвропейській літературі в питаннях розподілу панувала «теорія продуктивності факторів» Д. Б. Кларка. Значного поширення набуває у ХХ ст. так звана соціальна теорія розподілу. Теоретичні суперечки точилися переважно між теоретиками, що зводили проблему розподілу до проблеми утворення цін, і прихильниками «соціальної теорії розподілу». | ||
Рядок 63: | Рядок 63: | ||
Своєрідно вирішується питання розподілу Д. Б. Кларком, якого Білімович називає одним із видатних американців. Відповідно до концепції граничної продуктивності факторів виробництва, розробленої Кларком, дохід кожного фактора визначається його граничною продуктивністю. Відповідність доходів факторам їх граничної продуктивності, за Кларком, забезпечує відсутність в суспільстві якої б то не було експлуатації, тому що кожний фактор виробництва отримує ту суму багатства, яку цей фактор створює. | Своєрідно вирішується питання розподілу Д. Б. Кларком, якого Білімович називає одним із видатних американців. Відповідно до концепції граничної продуктивності факторів виробництва, розробленої Кларком, дохід кожного фактора визначається його граничною продуктивністю. Відповідність доходів факторам їх граничної продуктивності, за Кларком, забезпечує відсутність в суспільстві якої б то не було експлуатації, тому що кожний фактор виробництва отримує ту суму багатства, яку цей фактор створює. | ||
− | Але зрештою, підкреслює Білімович, більшість економістів тою чи іншою мірою визначають зв’язок теорії розподілу з теорією цінності, теорією обміну. Цього погляду дотримується й автор:[[Файл:10 obshaya teoriya.jpg|center|500px]] | + | Але зрештою, підкреслює Білімович, більшість економістів тою чи іншою мірою визначають зв’язок теорії розподілу з теорією цінності, теорією обміну. Цього погляду дотримується й автор:[[Файл:10 obshaya teoriya.jpg|center|500px]]<div style="padding:0px 290px">(Билимович А. Социальная теория распределения. – С. 4–5).</div> |
− | <p>Визнаючи разом з тим наявність особливостей щодо оплати господарських благ і своєрідність, притаманну кожному факторові, Білімович вважає за можливе і доцільне виділення вчення про доходи в окрему частину, а в ній додатково окремо аналізувати кожний вид доходів. Але при цьому таке виділення не суперечить ідеї, що [[Файл:11 osnovnoe v obrazovanii dohodov.jpg|center|500px]](Билимович А. Социальная теория распределения. – С. 5). Найбільше уваги Білімович приділяє аналізу «соціальної» теорії розподілу. «Соціальною» ця теорія, пише він, названа її авторами з тих причин, що розподіл [[Файл:12 proishodit na pochve.jpg|center|500px]](Билимович А. Социальная теория распределения. – С. 4–5).(Билимович А. Социальная теория распределения. – С. 9). Розмір доходів, на думку прихильників цієї теорії, не може бути пояснений впливом лише економічних умов, як це стосується цін товарів, оскільки[[Файл:13 dohodi slagautsya.jpg|center|500px]] | + | <p>Визнаючи разом з тим наявність особливостей щодо оплати господарських благ і своєрідність, притаманну кожному факторові, Білімович вважає за можливе і доцільне виділення вчення про доходи в окрему частину, а в ній додатково окремо аналізувати кожний вид доходів. Але при цьому таке виділення не суперечить ідеї, що [[Файл:11 osnovnoe v obrazovanii dohodov.jpg|center|500px]](Билимович А. Социальная теория распределения. – С. 5). Найбільше уваги Білімович приділяє аналізу «соціальної» теорії розподілу. «Соціальною» ця теорія, пише він, названа її авторами з тих причин, що розподіл [[Файл:12 proishodit na pochve.jpg|center|500px]](Билимович А. Социальная теория распределения. – С. 4–5).(Билимович А. Социальная теория распределения. – С. 9). Розмір доходів, на думку прихильників цієї теорії, не може бути пояснений впливом лише економічних умов, як це стосується цін товарів, оскільки[[Файл:13 dohodi slagautsya.jpg|center|500px]]<div style="padding:0px 290px">(Билимович А. Социальная теория распределения. – С. 9).</div></p> |
Посилаючись на професора С. Солнцева, автор аналізує різні течії серед прихильників цієї теорії. Солнцев розрізняв три течії серед прихильників соціальної теорії розподілу. До першої він відносив тих, що зводили проблему розподілу до питань індуктивної соціології і не включали в неї питань з теоретико-економічним змістом, як, наприклад, П. Струве. До другої течії – соціально-органічної теорії розподілу – він відносить Р. Штольцмана і, нарешті, третя течія – соціальна теорія розподілу у власному розумінні. Вона представлена М. Туганом-Барановським. | Посилаючись на професора С. Солнцева, автор аналізує різні течії серед прихильників цієї теорії. Солнцев розрізняв три течії серед прихильників соціальної теорії розподілу. До першої він відносив тих, що зводили проблему розподілу до питань індуктивної соціології і не включали в неї питань з теоретико-економічним змістом, як, наприклад, П. Струве. До другої течії – соціально-органічної теорії розподілу – він відносить Р. Штольцмана і, нарешті, третя течія – соціальна теорія розподілу у власному розумінні. Вона представлена М. Туганом-Барановським. | ||
Рядок 70: | Рядок 70: | ||
Цей поділ Солнцева Білімович в цілому сприймає, хоч і зауважує, що не всі різновидності соціальної теорії розподілу можуть бути включені в названу класифікацію. Наголошуючи на тому, що соціальна теорія розподілу набула в Росії на початку ХХ ст. значного поширення, Білімович одночасно простежує її історію та попередників. Він називає Є. Дюрінга, Р. Штольцмана. О. Білімович зазначає, що [[Файл:14 pervim russkim avtorom.jpg|center|500px]](Билимович А. Социальная теория распределения. – С. 17). Автор високо оцінює науковий доробок Георгієвського у розробці теорії і вказує на одну з її особливостей – виділення четвертого фактора виробництва – «суспільності». Георгієвський так і називає свою теорію «теорією суспільності». Проте Білімович критично ставиться до виділення цього фактора і заперечує його роль у створенні певної частки цінності. | Цей поділ Солнцева Білімович в цілому сприймає, хоч і зауважує, що не всі різновидності соціальної теорії розподілу можуть бути включені в названу класифікацію. Наголошуючи на тому, що соціальна теорія розподілу набула в Росії на початку ХХ ст. значного поширення, Білімович одночасно простежує її історію та попередників. Він називає Є. Дюрінга, Р. Штольцмана. О. Білімович зазначає, що [[Файл:14 pervim russkim avtorom.jpg|center|500px]](Билимович А. Социальная теория распределения. – С. 17). Автор високо оцінює науковий доробок Георгієвського у розробці теорії і вказує на одну з її особливостей – виділення четвертого фактора виробництва – «суспільності». Георгієвський так і називає свою теорію «теорією суспільності». Проте Білімович критично ставиться до виділення цього фактора і заперечує його роль у створенні певної частки цінності. | ||
− | Найбільш близьким попередником новітньої теорії розподілу автор вважає Е. Бернштейна. Саме у нього, пише Білімович, російськими дослідниками була запозичена основна ідея протиставлення [[Файл:15 ekonomicheskoy teorii.jpg|450px]] (Билимович А. Социальная теория распределения. – С. 20). | + | Найбільш близьким попередником новітньої теорії розподілу автор вважає Е. Бернштейна. Саме у нього, пише Білімович, російськими дослідниками була запозичена основна ідея протиставлення [[Файл:15 ekonomicheskoy teorii.jpg|450px]](Билимович А. Социальная теория распределения. – С. 20). |
− | Засновником, творцем «социальной теории распределения» називають М. Тугана-Барановського. Проте Білімович першим автором новітньої теорії розподілу називає П. Струве:[[Файл:16 pervim avtorom.jpg|center|450px]] | + | Засновником, творцем «социальной теории распределения» називають М. Тугана-Барановського. Проте Білімович першим автором новітньої теорії розподілу називає П. Струве:[[Файл:16 pervim avtorom.jpg|center|450px]]<div style="padding:0px 310px">(Билимович А. Социальная теория распределения. – С. 21).</div> |
− | |||
М. Тугана-Барановського Білімович характеризує як економіста, який дав подальше обґрунтування і розвиток соціальної теорії розподілу і на той час був в російській літературі її головним представником. Він побудував теорію розподілу незалежною від цін і цінностей. «Истинная теория распределения общественного дохода, – писав Туган-Барановський, – не может быть следствием какой бы то ни было теории ценности» (Туган-Барановский М. И. Теоретические основы марксизма / М. И. Туган-Барановский. – Санкт-Петербург, 1905. – С. 187). Теорія цінності і ціни і теорія розподілу, за Туганом-Барановським, методологічно несумісні. | М. Тугана-Барановського Білімович характеризує як економіста, який дав подальше обґрунтування і розвиток соціальної теорії розподілу і на той час був в російській літературі її головним представником. Він побудував теорію розподілу незалежною від цін і цінностей. «Истинная теория распределения общественного дохода, – писав Туган-Барановський, – не может быть следствием какой бы то ни было теории ценности» (Туган-Барановский М. И. Теоретические основы марксизма / М. И. Туган-Барановский. – Санкт-Петербург, 1905. – С. 187). Теорія цінності і ціни і теорія розподілу, за Туганом-Барановським, методологічно несумісні. | ||
Рядок 79: | Рядок 78: | ||
Детально проаналізувавши соціальну теорію розподілу в розумінні П. Струве і М. Тугана-Барановського, Білімович схиляється до думки, що[[Файл:17 sovremennaya teoriya.jpg|center|500px]](Билимович А. Социальная теория распределения. – С. 33). Саме тому теорія доходів має набути подальшого розвитку, вона [[Файл:18 dolzchna vospolzovatsya.jpg|center|500px]](Билимович А. Социальная теория распределения. – С. 33). Отже, Білімович доходить висновку про слушність включення ряду соціально-психологічних факторів у теорію розподілу. | Детально проаналізувавши соціальну теорію розподілу в розумінні П. Струве і М. Тугана-Барановського, Білімович схиляється до думки, що[[Файл:17 sovremennaya teoriya.jpg|center|500px]](Билимович А. Социальная теория распределения. – С. 33). Саме тому теорія доходів має набути подальшого розвитку, вона [[Файл:18 dolzchna vospolzovatsya.jpg|center|500px]](Билимович А. Социальная теория распределения. – С. 33). Отже, Білімович доходить висновку про слушність включення ряду соціально-психологічних факторів у теорію розподілу. | ||
<p>Таку переорієнтацію поглядів Білімовича не слід вважати випадковою, адже ще в праці «Подъём товарных цен в России» (1909 р.) він, вказуючи на залежність між зростанням заробітної плати і рівнем цін писав, що [[Файл:Pri izvestnoj.jpg|center|500px]](Билимович А. Подъем товарных цен в России / А. Билимович. – Киев, 1909. – С. 66). Реальний і сталий успіх підвищення оплати праці можливий лише за двох умов: зростання капіталів, і, відповідно, прибутків і, головне, підвищення продуктивності праці. Саме цим двом умовам, підкреслював Білімович, опріч зростання профспілкових організацій і соціальної сили робітничого класу, зобов’язані західноєвропейські робітники високим рівнем реальної заробітної плати.</p> | <p>Таку переорієнтацію поглядів Білімовича не слід вважати випадковою, адже ще в праці «Подъём товарных цен в России» (1909 р.) він, вказуючи на залежність між зростанням заробітної плати і рівнем цін писав, що [[Файл:Pri izvestnoj.jpg|center|500px]](Билимович А. Подъем товарных цен в России / А. Билимович. – Киев, 1909. – С. 66). Реальний і сталий успіх підвищення оплати праці можливий лише за двох умов: зростання капіталів, і, відповідно, прибутків і, головне, підвищення продуктивності праці. Саме цим двом умовам, підкреслював Білімович, опріч зростання профспілкових організацій і соціальної сили робітничого класу, зобов’язані західноєвропейські робітники високим рівнем реальної заробітної плати.</p> | ||
− | <p>Висуваючи на перший план зростання капіталів та підвищення продуктивності праці, Білімович не відкидає і соціальних факторів. [[Файл:I ne podlegit.jpg|center|500px]] | + | <p>Висуваючи на перший план зростання капіталів та підвищення продуктивності праці, Білімович не відкидає і соціальних факторів. [[Файл:I ne podlegit.jpg|center|500px]]<div style="padding:0px 290px">(Билимович А. Подъем товарных цен в России. – С. 67).</div></p> |
− | Але основу як підвищення матеріального стану робітників, так і економічного зростання Білімович вбачає у нагромадженні капіталів та зростанні продуктивності праці в межах існуючого господарського ладу.[[Файл:Nakoplenie.jpg|center|500px]] | + | Але основу як підвищення матеріального стану робітників, так і економічного зростання Білімович вбачає у нагромадженні капіталів та зростанні продуктивності праці в межах існуючого господарського ладу.[[Файл:Nakoplenie.jpg|center|500px]]<div style="padding:0px 290px">(Билимович А. Подъем товарных цен в России. – С. 67).</div> |
<p>Ще одну сторону світогляду Білімовича становить його відношення до економічної теорії Маркса. Цього питання він побіжно торкається, викладаючи в своїх працях теоретичні засади різних шкіл та їх прихильників. Проте більш послідовно воно знайшло висвітлення в огляді Білімовичем праці С. Франка «Теория ценности Маркса и ее значение» (1900 р.). Епіграфом огляду Білімович бере слова М. Х. Бунге:[[Файл:19 est priznaki.jpg|center|350px]](Билимович А. С. Франк. Теория ценности Маркса и ее значение : критический этюд / А. Билимович. – Санкт-Петербург : Изд. М. И. Водовозовой, 1900. – С. 1).</p> | <p>Ще одну сторону світогляду Білімовича становить його відношення до економічної теорії Маркса. Цього питання він побіжно торкається, викладаючи в своїх працях теоретичні засади різних шкіл та їх прихильників. Проте більш послідовно воно знайшло висвітлення в огляді Білімовичем праці С. Франка «Теория ценности Маркса и ее значение» (1900 р.). Епіграфом огляду Білімович бере слова М. Х. Бунге:[[Файл:19 est priznaki.jpg|center|350px]](Билимович А. С. Франк. Теория ценности Маркса и ее значение : критический этюд / А. Билимович. – Санкт-Петербург : Изд. М. И. Водовозовой, 1900. – С. 1).</p> | ||
Розгортання активної полеміки навколо питання про цінність Білімович пояснює виходом третього тому «Капіталу» К. Маркса (1894 р.). Поява цього тому, пише він, показала багатьом наявність значних суперечностей в економічній системі Маркса, а це зумовило появу критичної течії серед самих прихильників Маркса і навіть відмову багатьох з них від основних положень теорії. | Розгортання активної полеміки навколо питання про цінність Білімович пояснює виходом третього тому «Капіталу» К. Маркса (1894 р.). Поява цього тому, пише він, показала багатьом наявність значних суперечностей в економічній системі Маркса, а це зумовило появу критичної течії серед самих прихильників Маркса і навіть відмову багатьох з них від основних положень теорії. | ||
− | Основоположником критичного напряму на Заході Білімович називає В. Зомбарта. А найбільш яскравим представником його – Бернштейна. В Росії активно включились в полеміку П. Струве і М. Туган-Барановський, а відтак С. Франк. Саме його працю аналізує Білімович, ставлячи завданням [[Файл:20 izlozchit naibolee.jpg|center|500px]] | + | Основоположником критичного напряму на Заході Білімович називає В. Зомбарта. А найбільш яскравим представником його – Бернштейна. В Росії активно включились в полеміку П. Струве і М. Туган-Барановський, а відтак С. Франк. Саме його працю аналізує Білімович, ставлячи завданням [[Файл:20 izlozchit naibolee.jpg|center|500px]]<div style="padding:0px 290px">(Билимович А. С. Франк. Теория ценности Маркса и ее значение. – С. 2–3).</div> |
− | <p>С. Франк розрізняє категорії «ценности вообще», «меновой ценности» і робить висновок, що не існує принципової відмінності між ціною і міновою цінністю. Білімович погоджується з такою думкою. Сприймає він і критичний аналіз Франком категорії мінової цінності Маркса, що ґрунтується на основі трудової теорії. Критикуючи трудову теорію цінності, С. Франк показує, що Маркс сам фактично відмовляється від неї в третьому томі «Капіталу». Дійсно, як відомо, в першому томі «Капіталу» Маркс стверджує, що цінність визначається працею, що навколо неї відбувається коливання цін, а в третьому томі він вводить категорію ціни виробництва, як перетвореної форми цінності, яка, за висловом Франка, зумовлюється витратами виробництва з включенням середнього прибутку на капітал і ренти, тобто тими ж витратами виробництва,[[Файл:21 kotorimi zadolgo.jpg|center|350px]](Билимович А. С. Франк. Теория ценности Маркса и ее значение. – С. 8). Ці ідеї сприймає Білімович і наголошує, що Франк заперечує також і теорію витрат виробництва. Спростовує Франк трудову теорію мінової цінності визначенням праці єдиним фактором виробництва, тому що[[Файл:22 obmen uchitivaet.jpg|center|350px]] | + | <p>С. Франк розрізняє категорії «ценности вообще», «меновой ценности» і робить висновок, що не існує принципової відмінності між ціною і міновою цінністю. Білімович погоджується з такою думкою. Сприймає він і критичний аналіз Франком категорії мінової цінності Маркса, що ґрунтується на основі трудової теорії. Критикуючи трудову теорію цінності, С. Франк показує, що Маркс сам фактично відмовляється від неї в третьому томі «Капіталу». Дійсно, як відомо, в першому томі «Капіталу» Маркс стверджує, що цінність визначається працею, що навколо неї відбувається коливання цін, а в третьому томі він вводить категорію ціни виробництва, як перетвореної форми цінності, яка, за висловом Франка, зумовлюється витратами виробництва з включенням середнього прибутку на капітал і ренти, тобто тими ж витратами виробництва,[[Файл:21 kotorimi zadolgo.jpg|center|350px]](Билимович А. С. Франк. Теория ценности Маркса и ее значение. – С. 8). Ці ідеї сприймає Білімович і наголошує, що Франк заперечує також і теорію витрат виробництва. Спростовує Франк трудову теорію мінової цінності визначенням праці єдиним фактором виробництва, тому що[[Файл:22 obmen uchitivaet.jpg|center|350px]]<div style="padding:0px 290px">(Билимович А. С. Франк. Теория ценности Маркса и ее значение. – С. 10).</div></p> |
Щодо теорії абсолютної цінності, то вона, за словами Франка, поділяє всі недоліки трудової теорії мінової цінності. Білімович на цій підставі доходить висновку, що [[Файл:23 posledovatelno virabotannuyu.jpg|center|450px]] (Билимович А. С. Франк. Теория ценности Маркса и ее значение. – С. 11). У даному випадку в критиці трудової теорії Маркса Білімович використовує працю Франка, підтверджуючи правильність його оцінок і не погоджуючись лише в деяких питаннях. Проте загальний висновок Білімовича – це заперечення трудової теорії цінності. Проведений аналіз, пише він, примушує нас [[Файл:24 otvergnut trudovuyu cennost.jpg|200px]] як таку, що [[Файл:25 ne viderzchivaet kritiki.jpg|200px]] (Билимович А. С. Франк. Теория ценности Маркса и ее значение. – С. 16, 17). | Щодо теорії абсолютної цінності, то вона, за словами Франка, поділяє всі недоліки трудової теорії мінової цінності. Білімович на цій підставі доходить висновку, що [[Файл:23 posledovatelno virabotannuyu.jpg|center|450px]] (Билимович А. С. Франк. Теория ценности Маркса и ее значение. – С. 11). У даному випадку в критиці трудової теорії Маркса Білімович використовує працю Франка, підтверджуючи правильність його оцінок і не погоджуючись лише в деяких питаннях. Проте загальний висновок Білімовича – це заперечення трудової теорії цінності. Проведений аналіз, пише він, примушує нас [[Файл:24 otvergnut trudovuyu cennost.jpg|200px]] як таку, що [[Файл:25 ne viderzchivaet kritiki.jpg|200px]] (Билимович А. С. Франк. Теория ценности Маркса и ее значение. – С. 16, 17). | ||
Версія за 10:54, 3 грудня 2015
Білімович (Бич-Билина Білімович) Олександр Дмитрович
(25 травня 1876 – 21 грудня 1963) –
український економіст представник Київської політико-економічної школи кінця ХІХ – початку ХХ ст.
(25 травня 1876 – 21 грудня 1963) –
український економіст представник Київської політико-економічної школи кінця ХІХ – початку ХХ ст.
Відомі вчені та авторитетні джерела про Олександра Дмитровича Білімовича