Відмінності між версіями «Білімович Олександр Дмитрович»
Матеріал з Економічна думка України
Admin (обговорення • внесок) |
Admin (обговорення • внесок) |
||
Рядок 49: | Рядок 49: | ||
Як і у більшості тогочасних авторів викладу теорії потреб, у Білімовича передує критичний аналіз літератури з цього питання. Назвавши багатьох зарубіжних авторів, він посилається також на Бунге (див.: [http://10.1.4.143/MediaWiki/index.php/Бунге_Микола_Християнович '''Бунге Микола Християнович''']), Піхна, Орженцького (див.: [http://10.1.4.143/MediaWiki/index.php/Орженцький_Роман_Михайлович '''Орженцький Роман Михайлович''']), тобто майже всіх прихильників Київської школи. Проаналізувавши історію вчення про потреби, розкривши їх сутність та зробивши спробу їх кількісного порівняння, Білімович викладає закони Госсена, який фактично першим розробив ідеї маржиналізму. Отже, до розуміння сутності законів Госсена, як основ маржиналізму, Білімович логічно підводить читача, розкриваючи категорію потреб. | Як і у більшості тогочасних авторів викладу теорії потреб, у Білімовича передує критичний аналіз літератури з цього питання. Назвавши багатьох зарубіжних авторів, він посилається також на Бунге (див.: [http://10.1.4.143/MediaWiki/index.php/Бунге_Микола_Християнович '''Бунге Микола Християнович''']), Піхна, Орженцького (див.: [http://10.1.4.143/MediaWiki/index.php/Орженцький_Роман_Михайлович '''Орженцький Роман Михайлович''']), тобто майже всіх прихильників Київської школи. Проаналізувавши історію вчення про потреби, розкривши їх сутність та зробивши спробу їх кількісного порівняння, Білімович викладає закони Госсена, який фактично першим розробив ідеї маржиналізму. Отже, до розуміння сутності законів Госсена, як основ маржиналізму, Білімович логічно підводить читача, розкриваючи категорію потреб. | ||
− | О. Білімович виступає з обґрунтуванням психологічної теорії цінності і загальних методологічних принципів психологічної школи. Категорії і проблеми, котрі він аналізує, трактує в руслі ідей Австрійської школи, найбільш посилаючись на Менгера. Власне в дусі ідей цієї школи він визначає цінність.[[Файл:3 znachenie ili.jpg|center|500px]](Билимович А. К вопросу о расценке хозяйственных благ. – Ч. 1. – С. 210–211). Будь-яка цінність існує у свідомості людини, яка визнає її, вона передбачає людину, є продуктом оцінюючої діяльності суб’єкта. [[Файл:4 v etom smisle.jpg|300px]] (Билимович А. К вопросу о расценке хозяйственных благ. – Ч. 1. – С. 211). У залежності від призначення предмета чи для безпосередньої особи, чи для якоїсь мети, він поділяє цінність на суб’єктивну і об’єктивну. Подібний поділ має місце і у австрійських економістів. Зокрема Білімович посилається на Візера, Бем-Баверка і показує наявність відмінностей у визначенні цих категорій. Категорії суб’єктивної цінності Білімович надає великого значення. Він пише, що в господарському житті всі категорії: потреби, корисність і суб’єктивна цінність відіграють певну роль, проте особливої уваги заслуговує саме суб’єктивна цінність. | + | О. Білімович виступає з обґрунтуванням психологічної теорії цінності і загальних методологічних принципів психологічної школи. Категорії і проблеми, котрі він аналізує, трактує в руслі ідей Австрійської школи, найбільш посилаючись на Менгера. Власне в дусі ідей цієї школи він визначає цінність.[[Файл:3 znachenie ili.jpg|center|500px]](Билимович А. К вопросу о расценке хозяйственных благ. – Ч. 1. – С. 210–211). Будь-яка цінність існує у свідомості людини, яка визнає її, вона передбачає людину, є продуктом оцінюючої діяльності суб’єкта. [[Файл:4 v etom smisle.jpg|300px]] (Билимович А. К вопросу о расценке хозяйственных благ. – Ч. 1. – С. 211). У залежності від призначення предмета чи для безпосередньої особи, чи для якоїсь мети, він поділяє цінність на суб’єктивну і об’єктивну. Подібний поділ має місце і у австрійських економістів. Зокрема Білімович посилається на Візера, Бем-Баверка і показує наявність відмінностей у визначенні цих категорій. Категорії суб’єктивної цінності Білімович надає великого значення. Він пише, що в господарському житті всі категорії: потреби, корисність і суб’єктивна цінність відіграють певну роль, проте особливої уваги заслуговує саме суб’єктивна цінність. |
− | О. Білімович намагається з’ясувати роль суб’єктивної цінності у господарському житті. Він розробляє складну шкалу залежностей між суб’єктом і благами, робить спроби довести, що саме суб’єктивна цінність сприяє найкращому задоволенню потреб, найбільш вигідному. Крім того,[[Файл:5 dlya obyasneniya.jpg|center|500px]](Билимович А. К вопросу о расценке хозяйственных благ. – Ч. 1. – С. 255). Суб’єктивна цінність у Білімовича для індивідуальних господарських явищ[[Файл:6 takoe zche.jpg|center|500px]](Билимович А. К вопросу о расценке хозяйственных благ. – Ч. 1. – С. 255). | + | <p>О. Білімович намагається з’ясувати роль суб’єктивної цінності у господарському житті. Він розробляє складну шкалу залежностей між суб’єктом і благами, робить спроби довести, що саме суб’єктивна цінність сприяє найкращому задоволенню потреб, найбільш вигідному. Крім того,[[Файл:5 dlya obyasneniya.jpg|center|500px]](Билимович А. К вопросу о расценке хозяйственных благ. – Ч. 1. – С. 255). Суб’єктивна цінність у Білімовича для індивідуальних господарських явищ[[Файл:6 takoe zche.jpg|center|500px]](Билимович А. К вопросу о расценке хозяйственных благ. – Ч. 1. – С. 255).</p> |
− | |||
Методологія психологічної школи створила загальну основу математичного напряму політичної економії. Питання про застосування математичних методів в економічній науці ставить і Білімович. Він прихильник математичних методів, але доходить висновку, що застосування математичного аналізу до психологічних явищ – не можливе. Цей висновок він зробив, провівши детальний аналіз літератури з цього питання, з’ясувавши всі «за» і «проти». «Билимович, – писав Шухов, – дал в русской литературе наиболее подробное освещение всех аргументов за и против применения математических методов с позиций психологической школы» (История русской экономической мысли / АН СССР, Ин-т экономики ; под ред. А. И. Пашкова. – Москва : Мысль, 1966. – Т. 3, ч. 1. – С. 171). Його висновок:[[Файл:7 tak kak potrebnosti.jpg|center|500px]](Билимович А. К вопросу о расценке хозяйственных благ. – Ч. 1. – С. 186). | Методологія психологічної школи створила загальну основу математичного напряму політичної економії. Питання про застосування математичних методів в економічній науці ставить і Білімович. Він прихильник математичних методів, але доходить висновку, що застосування математичного аналізу до психологічних явищ – не можливе. Цей висновок він зробив, провівши детальний аналіз літератури з цього питання, з’ясувавши всі «за» і «проти». «Билимович, – писав Шухов, – дал в русской литературе наиболее подробное освещение всех аргументов за и против применения математических методов с позиций психологической школы» (История русской экономической мысли / АН СССР, Ин-т экономики ; под ред. А. И. Пашкова. – Москва : Мысль, 1966. – Т. 3, ч. 1. – С. 171). Його висновок:[[Файл:7 tak kak potrebnosti.jpg|center|500px]](Билимович А. К вопросу о расценке хозяйственных благ. – Ч. 1. – С. 186). | ||
− | + | <p>На заперечення економістів-математиків про те, що коли такий вимір неможливий, то він і не потрібний, Білімович ще раз підкреслює, що йдеться не про практичну сторону справи:[[Файл:8 intensivnost potrebnostey.jpg|center|500px]](Билимович А. К вопросу о расценке хозяйственных благ. – Ч. 1. – С. 187). Заперечуючи можливість застосування математичного методу як методу дослідження, Білімович вважав за можливе використовувати його як метод викладу матеріалу.</p> | |
− | На заперечення економістів-математиків про те, що коли такий вимір неможливий, то він і не потрібний, Білімович ще раз підкреслює, що йдеться не про практичну сторону справи:[[Файл:8 intensivnost potrebnostey.jpg|center|500px]](Билимович А. К вопросу о расценке хозяйственных благ. – Ч. 1. – С. 187). Заперечуючи можливість застосування математичного методу як методу дослідження, Білімович вважав за можливе використовувати його як метод викладу матеріалу. | ||
− | |||
Велику увагу приділяє вчений проблемі розподілу. Як відомо, на той час обговорювались кілька теорій розподілу. Одні вчені проблему розподілу зводили до проблеми утворення цін. У західноєвропейській літературі в питаннях розподілу панувала «теорія продуктивності факторів» Д. Б. Кларка. Значного поширення набуває у ХХ ст. так звана соціальна теорія розподілу. Теоретичні суперечки точилися переважно між теоретиками, що зводили проблему розподілу до проблеми утворення цін, і прихильниками «соціальної теорії розподілу». | Велику увагу приділяє вчений проблемі розподілу. Як відомо, на той час обговорювались кілька теорій розподілу. Одні вчені проблему розподілу зводили до проблеми утворення цін. У західноєвропейській літературі в питаннях розподілу панувала «теорія продуктивності факторів» Д. Б. Кларка. Значного поширення набуває у ХХ ст. так звана соціальна теорія розподілу. Теоретичні суперечки точилися переважно між теоретиками, що зводили проблему розподілу до проблеми утворення цін, і прихильниками «соціальної теорії розподілу». | ||
Рядок 67: | Рядок 64: | ||
Але зрештою, підкреслює Білімович, більшість економістів тою чи іншою мірою визначають зв’язок теорії розподілу з теорією цінності, теорією обміну. Цього погляду дотримується й автор:[[Файл:10 obshaya teoriya.jpg|center|500px]](Билимович А. Социальная теория распределения. – С. 4–5). | Але зрештою, підкреслює Білімович, більшість економістів тою чи іншою мірою визначають зв’язок теорії розподілу з теорією цінності, теорією обміну. Цього погляду дотримується й автор:[[Файл:10 obshaya teoriya.jpg|center|500px]](Билимович А. Социальная теория распределения. – С. 4–5). | ||
− | + | <p>Визнаючи разом з тим наявність особливостей щодо оплати господарських благ і своєрідність, притаманну кожному факторові, Білімович вважає за можливе і доцільне виділення вчення про доходи в окрему частину, а в ній додатково окремо аналізувати кожний вид доходів. Але при цьому таке виділення не суперечить ідеї, що [[Файл:11 osnovnoe v obrazovanii dohodov.jpg|center|500px]](Билимович А. Социальная теория распределения. – С. 5). Найбільше уваги Білімович приділяє аналізу «соціальної» теорії розподілу. «Соціальною» ця теорія, пише він, названа її авторами з тих причин, що розподіл [[Файл:12 proishodit na pochve.jpg|center|500px]](Билимович А. Социальная теория распределения. – С. 9). Розмір доходів, на думку прихильників цієї теорії, не може бути пояснений впливом лише економічних умов, як це стосується цін товарів, оскільки[[Файл:13 dohodi slagautsya.jpg|center|500px]](Билимович А. Социальная теория распределения. – С. 9).</p> | |
− | Визнаючи разом з тим наявність особливостей щодо оплати господарських благ і своєрідність, притаманну кожному факторові, Білімович вважає за можливе і доцільне виділення вчення про доходи в окрему частину, а в ній додатково окремо аналізувати кожний вид доходів. Але при цьому таке виділення не суперечить ідеї, що [[Файл:11 osnovnoe v obrazovanii dohodov.jpg|center|500px]](Билимович А. Социальная теория распределения. – С. 5). Найбільше уваги Білімович приділяє аналізу «соціальної» теорії розподілу. «Соціальною» ця теорія, пише він, названа її авторами з тих причин, що розподіл [[Файл:12 proishodit na pochve.jpg|center|500px]](Билимович А. Социальная теория распределения. – С. 9). Розмір доходів, на думку прихильників цієї теорії, не може бути пояснений впливом лише економічних умов, як це стосується цін товарів, оскільки[[Файл:13 dohodi slagautsya.jpg|center|500px]](Билимович А. Социальная теория распределения. – С. 9). | ||
Посилаючись на професора С. Солнцева, автор аналізує різні течії серед прихильників цієї теорії. Солнцев розрізняв три течії серед прихильників соціальної теорії розподілу. До першої він відносив тих, що зводили проблему розподілу до питань індуктивної соціології і не включали в неї питань з теоретико-економічним змістом, як, наприклад, П. Струве. До другої течії – соціально-органічної теорії розподілу – він відносить Р. Штольцмана і, нарешті, третя течія – соціальна теорія розподілу у власному розумінні. Вона представлена М. Туганом-Барановським. | Посилаючись на професора С. Солнцева, автор аналізує різні течії серед прихильників цієї теорії. Солнцев розрізняв три течії серед прихильників соціальної теорії розподілу. До першої він відносив тих, що зводили проблему розподілу до питань індуктивної соціології і не включали в неї питань з теоретико-економічним змістом, як, наприклад, П. Струве. До другої течії – соціально-органічної теорії розподілу – він відносить Р. Штольцмана і, нарешті, третя течія – соціальна теорія розподілу у власному розумінні. Вона представлена М. Туганом-Барановським. | ||
Рядок 83: | Рядок 79: | ||
Детально проаналізувавши соціальну теорію розподілу в розумінні П. Струве і М. Тугана-Барановського, Білімович схиляється до думки, що[[Файл:17 sovremennaya teoriya.jpg|center|500px]](Билимович А. Социальная теория распределения. – С. 33). Саме тому теорія доходів має набути подальшого розвитку, вона [[Файл:18 dolzchna vospolzovatsya.jpg|center|500px]](Билимович А. Социальная теория распределения. – С. 33). Отже, Білімович доходить висновку про слушність включення ряду соціально-психологічних факторів у теорію розподілу. | Детально проаналізувавши соціальну теорію розподілу в розумінні П. Струве і М. Тугана-Барановського, Білімович схиляється до думки, що[[Файл:17 sovremennaya teoriya.jpg|center|500px]](Билимович А. Социальная теория распределения. – С. 33). Саме тому теорія доходів має набути подальшого розвитку, вона [[Файл:18 dolzchna vospolzovatsya.jpg|center|500px]](Билимович А. Социальная теория распределения. – С. 33). Отже, Білімович доходить висновку про слушність включення ряду соціально-психологічних факторів у теорію розподілу. | ||
− | + | <p>Таку переорієнтацію поглядів Білімовича не слід вважати випадковою, адже ще в праці «Подъём товарных цен в России» (1909 р.) він, вказуючи на залежність між зростанням заробітної плати і рівнем цін писав, що [[Файл:Pri izvestnoj.jpg|center|500px]](Билимович А. Подъем товарных цен в России / А. Билимович. – Киев, 1909. – С. 66). Реальний і сталий успіх підвищення оплати праці можливий лише за двох умов: зростання капіталів, і, відповідно, прибутків і, головне, підвищення продуктивності праці. Саме цим двом умовам, підкреслював Білімович, опріч зростання профспілкових організацій і соціальної сили робітничого класу, зобов’язані західноєвропейські робітники високим рівнем реальної заробітної плати.</p> | |
− | Таку переорієнтацію поглядів Білімовича не слід вважати випадковою, адже ще в праці «Подъём товарных цен в России» (1909 р.) він, вказуючи на залежність між зростанням заробітної плати і рівнем цін писав, що [[Файл:Pri izvestnoj.jpg|center|500px]](Билимович А. Подъем товарных цен в России / А. Билимович. – Киев, 1909. – С. 66). Реальний і сталий успіх підвищення оплати праці можливий лише за двох умов: зростання капіталів, і, відповідно, прибутків і, головне, підвищення продуктивності праці. Саме цим двом умовам, підкреслював Білімович, опріч зростання профспілкових організацій і соціальної сили робітничого класу, зобов’язані західноєвропейські робітники високим рівнем реальної заробітної плати. | + | <p>Висуваючи на перший план зростання капіталів та підвищення продуктивності праці, Білімович не відкидає і соціальних факторів. [[Файл:I ne podlegit.jpg|center|500px]] (Билимович А. Подъем товарных цен в России. – С. 67).</p> |
− | |||
− | Висуваючи на перший план зростання капіталів та підвищення продуктивності праці, Білімович не відкидає і соціальних факторів. [[Файл:I ne podlegit.jpg|center|500px]] (Билимович А. Подъем товарных цен в России. – С. 67). | ||
− | |||
Але основу як підвищення матеріального стану робітників, так і економічного зростання Білімович вбачає у нагромадженні капіталів та зростанні продуктивності праці в межах існуючого господарського ладу.[[Файл:Nakoplenie.jpg|center|500px]](Билимович А. Подъем товарных цен в России. – С. 67). | Але основу як підвищення матеріального стану робітників, так і економічного зростання Білімович вбачає у нагромадженні капіталів та зростанні продуктивності праці в межах існуючого господарського ладу.[[Файл:Nakoplenie.jpg|center|500px]](Билимович А. Подъем товарных цен в России. – С. 67). | ||
− | + | <p>Ще одну сторону світогляду Білімовича становить його відношення до економічної теорії Маркса. Цього питання він побіжно торкається, викладаючи в своїх працях теоретичні засади різних шкіл та їх прихильників. Проте більш послідовно воно знайшло висвітлення в огляді Білімовичем праці С. Франка «Теория ценности Маркса и ее значение» (1900 р.). Епіграфом огляду Білімович бере слова М. Х. Бунге:[[Файл:19 est priznaki.jpg|center|500px]](Билимович А. С. Франк. Теория ценности Маркса и ее значение : критический этюд / А. Билимович. – Санкт-Петербург : Изд. М. И. Водовозовой, 1900. – С. 1).</p> | |
− | Ще одну сторону світогляду Білімовича становить його відношення до економічної теорії Маркса. Цього питання він побіжно торкається, викладаючи в своїх працях теоретичні засади різних шкіл та їх прихильників. Проте більш послідовно воно знайшло висвітлення в огляді Білімовичем праці С. Франка «Теория ценности Маркса и ее значение» (1900 р.). Епіграфом огляду Білімович бере слова М. Х. Бунге:[[Файл:19 est priznaki.jpg|center|500px]](Билимович А. С. Франк. Теория ценности Маркса и ее значение : критический этюд / А. Билимович. – Санкт-Петербург : Изд. М. И. Водовозовой, 1900. – С. 1). | ||
− | |||
Розгортання активної полеміки навколо питання про цінність Білімович пояснює виходом третього тому «Капіталу» К. Маркса (1894 р.). Поява цього тому, пише він, показала багатьом наявність значних суперечностей в економічній системі Маркса, а це зумовило появу критичної течії серед самих прихильників Маркса і навіть відмову багатьох з них від основних положень теорії. | Розгортання активної полеміки навколо питання про цінність Білімович пояснює виходом третього тому «Капіталу» К. Маркса (1894 р.). Поява цього тому, пише він, показала багатьом наявність значних суперечностей в економічній системі Маркса, а це зумовило появу критичної течії серед самих прихильників Маркса і навіть відмову багатьох з них від основних положень теорії. | ||
Основоположником критичного напряму на Заході Білімович називає В. Зомбарта. А найбільш яскравим представником його – Бернштейна. В Росії активно включились в полеміку П. Струве і М. Туган-Барановський, а відтак С. Франк. Саме його працю аналізує Білімович, ставлячи завданням [[Файл:20 izlozchit naibolee.jpg|center|500px]](Билимович А. С. Франк. Теория ценности Маркса и ее значение. – С. 2–3). | Основоположником критичного напряму на Заході Білімович називає В. Зомбарта. А найбільш яскравим представником його – Бернштейна. В Росії активно включились в полеміку П. Струве і М. Туган-Барановський, а відтак С. Франк. Саме його працю аналізує Білімович, ставлячи завданням [[Файл:20 izlozchit naibolee.jpg|center|500px]](Билимович А. С. Франк. Теория ценности Маркса и ее значение. – С. 2–3). | ||
− | + | <p>С. Франк розрізняє категорії «ценности вообще», «меновой ценности» і робить висновок, що не існує принципової відмінності між ціною і міновою цінністю. Білімович погоджується з такою думкою. Сприймає він і критичний аналіз Франком категорії мінової цінності Маркса, що ґрунтується на основі трудової теорії. Критикуючи трудову теорію цінності, С. Франк показує, що Маркс сам фактично відмовляється від неї в третьому томі «Капіталу». Дійсно, як відомо, в першому томі «Капіталу» Маркс стверджує, що цінність визначається працею, що навколо неї відбувається коливання цін, а в третьому томі він вводить категорію ціни виробництва, як перетвореної форми цінності, яка, за висловом Франка, зумовлюється витратами виробництва з включенням середнього прибутку на капітал і ренти, тобто тими ж витратами виробництва,[[Файл:21 kotorimi zadolgo.jpg|center|500px]](Билимович А. С. Франк. Теория ценности Маркса и ее значение. – С. 8). Ці ідеї сприймає Білімович і наголошує, що Франк заперечує також і теорію витрат виробництва. Спростовує Франк трудову теорію мінової цінності визначенням праці єдиним фактором виробництва, тому що[[Файл:22 obmen uchitivaet.jpg|center|500px]](Билимович А. С. Франк. Теория ценности Маркса и ее значение. – С. 10).</p> | |
− | С. Франк розрізняє категорії «ценности вообще», «меновой ценности» і робить висновок, що не існує принципової відмінності між ціною і міновою цінністю. Білімович погоджується з такою думкою. Сприймає він і критичний аналіз Франком категорії мінової цінності Маркса, що ґрунтується на основі трудової теорії. Критикуючи трудову теорію цінності, С. Франк показує, що Маркс сам фактично відмовляється від неї в третьому томі «Капіталу». Дійсно, як відомо, в першому томі «Капіталу» Маркс стверджує, що цінність визначається працею, що навколо неї відбувається коливання цін, а в третьому томі він вводить категорію ціни виробництва, як перетвореної форми цінності, яка, за висловом Франка, зумовлюється витратами виробництва з включенням середнього прибутку на капітал і ренти, тобто тими ж витратами виробництва,[[Файл:21 kotorimi zadolgo.jpg|center|500px]](Билимович А. С. Франк. Теория ценности Маркса и ее значение. – С. 8). Ці ідеї сприймає Білімович і наголошує, що Франк заперечує також і теорію витрат виробництва. Спростовує Франк трудову теорію мінової цінності визначенням праці єдиним фактором виробництва, тому що[[Файл:22 obmen uchitivaet.jpg|center|500px]](Билимович А. С. Франк. Теория ценности Маркса и ее значение. – С. 10). | ||
− | |||
Щодо теорії абсолютної цінності, то вона, за словами Франка, поділяє всі недоліки трудової теорії мінової цінності. Білімович на цій підставі доходить висновку, що (Билимович А. С. Франк. Теория ценности Маркса и ее значение. – С. 11). У даному випадку в критиці трудової теорії Маркса Білімович використовує працю Франка, підтверджуючи правильність його оцінок і не погоджуючись лише в деяких питаннях. Проте загальний висновок Білімовича – це заперечення трудової теорії цінності. Проведений аналіз, пише він, примушує нас [[Файл:24 otvergnut trudovuyu cennost.jpg|240px]] як таку, що [[Файл:25 ne viderzchivaet kritiki.jpg|240px]] (Билимович А. С. Франк. Теория ценности Маркса и ее значение. – С. 16, 17). | Щодо теорії абсолютної цінності, то вона, за словами Франка, поділяє всі недоліки трудової теорії мінової цінності. Білімович на цій підставі доходить висновку, що (Билимович А. С. Франк. Теория ценности Маркса и ее значение. – С. 11). У даному випадку в критиці трудової теорії Маркса Білімович використовує працю Франка, підтверджуючи правильність його оцінок і не погоджуючись лише в деяких питаннях. Проте загальний висновок Білімовича – це заперечення трудової теорії цінності. Проведений аналіз, пише він, примушує нас [[Файл:24 otvergnut trudovuyu cennost.jpg|240px]] як таку, що [[Файл:25 ne viderzchivaet kritiki.jpg|240px]] (Билимович А. С. Франк. Теория ценности Маркса и ее значение. – С. 16, 17). | ||
Версія за 09:12, 14 вересня 2015
Білімович (Бич-Билина Білімович) Олександр Дмитрович
(25 травня 1876 – 21 грудня 1963) –
український економіст представник Київської політико-економічної школи кінця ХІХ – початку ХХ ст.
(25 травня 1876 – 21 грудня 1963) –
український економіст представник Київської політико-економічної школи кінця ХІХ – початку ХХ ст.
Відомі вчені та авторитетні джерела про Олександра Дмитровича Білімовича