Відмінності між версіями «Антонович Афіноген Якович»
Матеріал з Економічна думка України
Admin (обговорення • внесок) |
Admin (обговорення • внесок) |
||
Рядок 58: | Рядок 58: | ||
Наукова творчість Антоновича його сучасниками і нащадками була оцінена по різному. Так, в одному з авторитетних видань початку ХХ століття зазначалося: «Научные труды Антоновича отличаются большою тяжеловесностью и сбивчивостью изложения; целые страницы дословно переходят из предыдущих страниц в последующие; наконец, автор почти совершенно игнорирует русскую и иностранную специальную литературу предмета за последние 30 лет. Например, в «Теории ценности» отведено обширное место изложению взглядов Бастиа, тогда как учению Маркса посвящено мимоходом две странички. Образцы истинной науки Антонович находит преимущественно у давно почивших Кэри, Маклеода, Бастиа, Молинари, нередко не идёт дальше Ад. Смита и Шторха. В «Теории бумажно-денежного обращения» он стоит одновременно и за, и против бумажных денег, не одобряя ни изъятия из обращения излишне выпущенных билетов, ни чрезмерного умножения их» (Большая энциклопедия : словарь общедоступных сведений по всем отраслям знания / ред. С. Н. Южаков. – 4-е изд., стер. – Санкт-Петербург : Просвещение, [1900]. – Т. 1. – С. 706). | Наукова творчість Антоновича його сучасниками і нащадками була оцінена по різному. Так, в одному з авторитетних видань початку ХХ століття зазначалося: «Научные труды Антоновича отличаются большою тяжеловесностью и сбивчивостью изложения; целые страницы дословно переходят из предыдущих страниц в последующие; наконец, автор почти совершенно игнорирует русскую и иностранную специальную литературу предмета за последние 30 лет. Например, в «Теории ценности» отведено обширное место изложению взглядов Бастиа, тогда как учению Маркса посвящено мимоходом две странички. Образцы истинной науки Антонович находит преимущественно у давно почивших Кэри, Маклеода, Бастиа, Молинари, нередко не идёт дальше Ад. Смита и Шторха. В «Теории бумажно-денежного обращения» он стоит одновременно и за, и против бумажных денег, не одобряя ни изъятия из обращения излишне выпущенных билетов, ни чрезмерного умножения их» (Большая энциклопедия : словарь общедоступных сведений по всем отраслям знания / ред. С. Н. Южаков. – 4-е изд., стер. – Санкт-Петербург : Просвещение, [1900]. – Т. 1. – С. 706). | ||
− | Проте сучасні економісти зовсім іншої думки про науковий доробок А. Я. Антоновича. Зокрема, російський вчений В. О. Томсинов пише, що основна причина неприйняття А. Я. Антоновича як вченого зі сторони сучасних йому публіцистів – його патріотичні погляди. Антонович писав: | + | Проте сучасні економісти зовсім іншої думки про науковий доробок А. Я. Антоновича. Зокрема, російський вчений В. О. Томсинов пише, що основна причина неприйняття А. Я. Антоновича як вченого зі сторони сучасних йому публіцистів – його патріотичні погляди. Антонович писав:[[Файл:0 patriotizm.jpg|center|500px]](Антонович А. Я. Основания политической экономии / А. Я. Антонович.– Киев, 1914. – Т. 1 : Введение и основные силы, действующие в национальном хозяйстве. – С. 230). У виданні «Фінансова думка України» наголошується: «Думки, висловленні вченим-економістом, випередили час. Його концепція паперово-грошового обігу заклала основи розвитку сучасної монетарної теорії» (Фінансова думка України : у 3 т. / С. І. Юрій, С. В. Льовочкін, В. М. Федосов, П. І. Юхименко ; за наук. ред. В. М. Федосова. – Київ : Кондор ; Тернопіль : Економічна думка, 2010. – Т. 2 : Енциклопедія. – С. 38). |
− | |||
А. Я. Антонович зосереджував свою увагу на дослідженні питань політичної економії. Він підготував курс лекцій з політичної економії – «Основания политической экономии», який перевидавав кілька разів без суттєвих змін, а також окремо видав працю «Теорія цінності». | А. Я. Антонович зосереджував свою увагу на дослідженні питань політичної економії. Він підготував курс лекцій з політичної економії – «Основания политической экономии», який перевидавав кілька разів без суттєвих змін, а також окремо видав працю «Теорія цінності». | ||
− | Дослідження Антонович починає з визначення предмета політичної економії. Цьому передує поділ ним сфери діяльності людей, спрямованої на задоволення потреб, на фізичний, етичний і суспільний елементи. Фізичний елемент становить технічну сторону діяльності людей, етичний – морально-юридичну, що впливає на енергію і напрям діяльності. | + | Дослідження Антонович починає з визначення предмета політичної економії. Цьому передує поділ ним сфери діяльності людей, спрямованої на задоволення потреб, на фізичний, етичний і суспільний елементи. Фізичний елемент становить технічну сторону діяльності людей, етичний – морально-юридичну, що впливає на енергію і напрям діяльності.[[Файл:1 Tretij element.jpg|center|500px]](Антонович А. Я. Курс политической экономии : лекции, читанные в университете Св. Владимира / А. Я. Антонович. – Киев, 1886. – С. 2). Саме[[Файл:2 Etot obshestvenyj.jpg|center|500px]](Антонович А. Я. Курс политической экономии. – С. 4). У визначенні предмета політичної економії автор виділяє елемент суспільності як сукупності різноманітних відносин між людьми, та природних законів, що їх зумовлюють. |
− | |||
− | (Антонович А. Я. Курс политической экономии : лекции, читанные в университете Св. Владимира / А. Я. Антонович. – Киев, 1886. – С. 2). Саме | ||
− | (Антонович А. Я. Курс политической экономии. – С. 4). У визначенні предмета політичної економії автор виділяє елемент суспільності як сукупності різноманітних відносин між людьми, та природних законів, що їх зумовлюють. | ||
− | Він не обмежується визначенням предмета політичної економії, а простежує його визначення цілим рядом економістів, як західних, так і вітчизняних. Зокрема він посилається на праці вітчизняних економістів Т. Степанова, І. Горлова, М. Бунге, М. Вольського (Див.: Антонович А. Я. Основания политической экономии / А. Я. Антонович. – Варшава, 1879. – Вып. 1. – С. 11). Загальний висновок автора полягає в тому, що, незважаючи на розбіжності у визначенні предмета політичної економії економістами, всім їм притаманні спільні риси. А. Антонович пише: | + | Він не обмежується визначенням предмета політичної економії, а простежує його визначення цілим рядом економістів, як західних, так і вітчизняних. Зокрема він посилається на праці вітчизняних економістів Т. Степанова, І. Горлова, М. Бунге, М. Вольського (Див.: Антонович А. Я. Основания политической экономии / А. Я. Антонович. – Варшава, 1879. – Вып. 1. – С. 11). Загальний висновок автора полягає в тому, що, незважаючи на розбіжності у визначенні предмета політичної економії економістами, всім їм притаманні спільні риси. А. Антонович пише:[[Файл:3 Vse odinakovo.jpg|center|500px]](Антонович А. Я. Основания политической экономии. – Вып. 1. – С. 12). Що ж до суспільного елемента, то економісти віддають перевагу відносинам обміну, а також питанню боротьби і спільності в діяльності й устремліннях людей. Саме на цій основі, підкреслює автор, формуються протилежні напрями і школи економічної думки. Як приклад він наводить погляди Кері і Маклеода. Спроба проаналізувати і дати свою оцінку досить складному питанню політичної економії свідчить про обізнаність Антоновича з працями західних економістів, а також про вміння вести науковий аналіз. Його критичні оцінки, якщо й не всебічні, то принаймні оригінальні. |
− | (Антонович А. Я. Основания политической экономии. – Вып. 1. – С. 12). Що ж до суспільного елемента, то економісти віддають перевагу відносинам обміну, а також питанню боротьби і спільності в діяльності й устремліннях людей. Саме на цій основі, підкреслює автор, формуються протилежні напрями і школи економічної думки. Як приклад він наводить погляди Кері і Маклеода. Спроба проаналізувати і дати свою оцінку досить складному питанню політичної економії свідчить про обізнаність Антоновича з працями західних економістів, а також про вміння вести науковий аналіз. Його критичні оцінки, якщо й не всебічні, то принаймні оригінальні. | ||
− | Провівши відповідне дослідження, Антонович знову повертається до визначення предмета політичної економії: | + | Провівши відповідне дослідження, Антонович знову повертається до визначення предмета політичної економії:[[Файл:4 Politicheskaja ekonomija.jpg|center|500px]](Антонович А. Я. Основания политической экономии. – Вып. 1. – С. 18). Варта уваги думка Антоновича про об’єктивний характер економічних законів:[[Файл:5 zakoni.jpg|center|500px]](Антонович А. Я. Основания политической экономии. – Вып. 1. – С. 18). |
− | |||
− | (Антонович А. Я. Основания политической экономии. – Вып. 1. – С. 18). Варта уваги думка Антоновича про об’єктивний характер економічних законів: | ||
− | |||
− | (Антонович А. Я. Основания политической экономии. – Вып. 1. – С. 18). | ||
Подальше дослідження Антонович будує за логічною схемою, запропонованою Сеєм, яка згодом стала стандартною. Політична економія, пише він, вивчає окремі закони суспільності у сфері виробництва, у сфері розподілу і в сфері споживання. | Подальше дослідження Антонович будує за логічною схемою, запропонованою Сеєм, яка згодом стала стандартною. Політична економія, пише він, вивчає окремі закони суспільності у сфері виробництва, у сфері розподілу і в сфері споживання. | ||
− | У виробництві беруть участь три фактори: природа, праця і капітал. Визнавши природу за фактор виробництва, Антонович критично оцінює праці економістів, які заперечували участь сил природи у створенні цінності. Праця – не лише фактор виробництва, вона є | + | У виробництві беруть участь три фактори: природа, праця і капітал. Визнавши природу за фактор виробництва, Антонович критично оцінює праці економістів, які заперечували участь сил природи у створенні цінності. Праця – не лише фактор виробництва, вона є [[Файл:6 nravstvennim.jpg|240px]](Антонович А. Я. Основания политической экономии. – Вып. 1. – С. 46). На цьому аспекті ролі праці в суспільному житті Антонович зупиняється досить докладно. Він наголошує не лише на моральній стороні праці як основі людського життя, а й підсилює роль морального елемента в економічній діяльності.[[Файл:7 razvitie.jpg|center|500px]](Антонович А. Я. Основания политической экономии. – Вып. 1. – С. 58–59). |
− | |||
− | (Антонович А. Я. Основания политической экономии. – Вып. 1. – С. 58–59). | ||
− | Капіталом Антонович називає | + | Капіталом Антонович називає[[Файл:8 vsyakoe voobshe.jpg|center|500px]](Антонович А. Я. Основания политической экономии. – Вып. 1. – С. 60). |
− | |||
− | (Антонович А. Я. Основания политической экономии. – Вып. 1. – С. 60). | ||
− | Спеціальне дослідження Антонович присвятив теорії цінності. Питання цінності він називає основним у політичній економії, від розв’язання якого залежать інші питання цієї науки. Він указував на особливе значення розробки і правильного розуміння теорії цінності для Росії, де, як він писав, | + | Спеціальне дослідження Антонович присвятив теорії цінності. Питання цінності він називає основним у політичній економії, від розв’язання якого залежать інші питання цієї науки. Він указував на особливе значення розробки і правильного розуміння теорії цінності для Росії, де, як він писав,[[Файл:9 pod vlijaniem.jpg|center|500px]](Антонович А. Я. Теория ценности. Критико-экономическое исследование / А. Я. Антонович. – Варшава, 1877. – С. 5). |
− | |||
− | (Антонович А. Я. Теория ценности. Критико-экономическое исследование / А. Я. Антонович. – Варшава, 1877. – С. 5). | ||
А. Антонович докладно проаналізував думки економістів щодо цінності та відзначив, що їх не можна взяти за основу, бо всі вони помилкові як стосовно методу, так і змісту. Помилки, на його думку, зумовлені тим, що економісти в своїх дослідженнях аналізували цінність з погляду споживання або розподілу, або виробництва. | А. Антонович докладно проаналізував думки економістів щодо цінності та відзначив, що їх не можна взяти за основу, бо всі вони помилкові як стосовно методу, так і змісту. Помилки, на його думку, зумовлені тим, що економісти в своїх дослідженнях аналізували цінність з погляду споживання або розподілу, або виробництва. | ||
Рядок 97: | Рядок 82: | ||
На основі критичного аналізу різних теорій цінності А. Антонович намагається дати їй своє визначення, враховуючи виробництво, розподіл і споживання. За основу своєї теорії цінності він бере теорію трьох факторів виробництва Сея, яку намагається поєднати з елементами теорії К. Маркса. Визначення К. Марксом цінності як уречевленої в товарі абстрактної суспільно необхідної праці він пристосовує до свого трактування цінності. Виходячи з цього, А. Антонович визначає цінність як уречевлений суспільно необхідний час дії трьох факторів: природи, праці і капіталу. Цікаво те, що він досить детально пояснює сутність суспільно необхідного часу, його відмінність від часу індивідуального і вплив на цінність. | На основі критичного аналізу різних теорій цінності А. Антонович намагається дати їй своє визначення, враховуючи виробництво, розподіл і споживання. За основу своєї теорії цінності він бере теорію трьох факторів виробництва Сея, яку намагається поєднати з елементами теорії К. Маркса. Визначення К. Марксом цінності як уречевленої в товарі абстрактної суспільно необхідної праці він пристосовує до свого трактування цінності. Виходячи з цього, А. Антонович визначає цінність як уречевлений суспільно необхідний час дії трьох факторів: природи, праці і капіталу. Цікаво те, що він досить детально пояснює сутність суспільно необхідного часу, його відмінність від часу індивідуального і вплив на цінність. | ||
− | Автор виділяє виробничу і мінову цінність, на зразок природної та ринкової у Сміта. Виробнича цінність, на думку Антоновича, – це | + | Автор виділяє виробничу і мінову цінність, на зразок природної та ринкової у Сміта. Виробнича цінність, на думку Антоновича, – це [[Файл:10 estestvennij centr.jpg|center|500px]](Антонович А. Я. Теория ценности. – С. 164). Коливання мінової цінності відбуваються під впливом попиту і пропонування навколо виробничої цінності. |
− | |||
− | (Антонович А. Я. Теория ценности. – С. 164). Коливання мінової цінності відбуваються під впливом попиту і пропонування навколо виробничої цінності. | ||
Проти такого визначення цінності висловили критичні зауваження сучасники Антоновича, зокрема Д. І. Піхно. Він критикував Антоновича не за його твердження про продуктивність трьох факторів виробництва, а лише за відсутність одиниці для вимірювання їх продуктивності. | Проти такого визначення цінності висловили критичні зауваження сучасники Антоновича, зокрема Д. І. Піхно. Він критикував Антоновича не за його твердження про продуктивність трьох факторів виробництва, а лише за відсутність одиниці для вимірювання їх продуктивності. |
Версія за 10:25, 2 жовтня 2015
Антонович Афіноген Якович
(1848 – 1917) –
український економіст, фінансист та державний діяч
кінця ХІХ – початку ХХ століття.
(1848 – 1917) –
український економіст, фінансист та державний діяч
кінця ХІХ – початку ХХ століття.
Відомі вчені та авторитетні джерела про Афіногена Яковича Антоновича