Відмінності між версіями «Грабянка Григорій Іванович»
Матеріал з Економічна думка України
Admin (обговорення • внесок) |
Admin (обговорення • внесок) |
||
Рядок 38: | Рядок 38: | ||
<br> | <br> | ||
<spoiler text="Відомі вчені та авторитетні джерела про Григорія Івановича Грабянку"><h3><center>Борис Крупницький (1894–1956) – історик, визначний вчений українського зарубіжжя першої половини ХХ ст.</center></h3><div align="justify">«Ми маємо характеристику Грабянки в «Очерках малороссийских фамилий» Лазаревського: «Как полковник Грабянка – личность довольно исключительная. Три предшественника его, Черныш, Михайло и Гаврило Милорадовичи, особенно отличались страстью к наживе и своими насилиями. На Грабянку ни одной жалобы в архивах мы не встретили. И в Глухове считали его настолько непритязательным, что, обещав ему дать на уряд те маетности, которыми пользовались его предшественники, об этом не вспомнили, пока Грабянка не пожаловался гетману, указывая на свою бедность и необходимость больших расходов в связи с репрезентацией. Но и по этому письму Грабянке дали в октябре 1730 г. м. Рашавку, но и то не на уряд, а только «до дальшого указу и рассмотрения». Достатки Грабянки были невелики; ставши полковником, он владел теми же Максимовкой и Русановым (в обоих селах числилось в 1730 г. 98 дворов)... Вне походов Грабянка по-видимому исключительно занимался своею хроникою, которая, судя по его предисловию, составляла для него не отдохновение, но заветную цель — правдивое воссоздание событий, при которых Малороссия избавилась от польского порабощения». | <spoiler text="Відомі вчені та авторитетні джерела про Григорія Івановича Грабянку"><h3><center>Борис Крупницький (1894–1956) – історик, визначний вчений українського зарубіжжя першої половини ХХ ст.</center></h3><div align="justify">«Ми маємо характеристику Грабянки в «Очерках малороссийских фамилий» Лазаревського: «Как полковник Грабянка – личность довольно исключительная. Три предшественника его, Черныш, Михайло и Гаврило Милорадовичи, особенно отличались страстью к наживе и своими насилиями. На Грабянку ни одной жалобы в архивах мы не встретили. И в Глухове считали его настолько непритязательным, что, обещав ему дать на уряд те маетности, которыми пользовались его предшественники, об этом не вспомнили, пока Грабянка не пожаловался гетману, указывая на свою бедность и необходимость больших расходов в связи с репрезентацией. Но и по этому письму Грабянке дали в октябре 1730 г. м. Рашавку, но и то не на уряд, а только «до дальшого указу и рассмотрения». Достатки Грабянки были невелики; ставши полковником, он владел теми же Максимовкой и Русановым (в обоих селах числилось в 1730 г. 98 дворов)... Вне походов Грабянка по-видимому исключительно занимался своею хроникою, которая, судя по его предисловию, составляла для него не отдохновение, но заветную цель — правдивое воссоздание событий, при которых Малороссия избавилась от польского порабощения». | ||
− | Отже, перед нами вимальовується образ людини бойової, трудівника і ненабувальника, патріота своєї країни, для якого честь, правда і справедливість, а понад усе обов'язок перед батьківщиною не були пустими словами, а справді змістом життя».<br><small>'''Крупницький Б.''' Гетьман Данило Апостол і його доба / Б. Крупницький. – К. : Україна, 2004. – С. 125–126.</small> | + | Отже, перед нами вимальовується образ людини бойової, трудівника і ненабувальника, патріота своєї країни, для якого честь, правда і справедливість, а понад усе обов'язок перед батьківщиною не були пустими словами, а справді змістом життя».<br><small>''' Крупницький Б.''' Гетьман Данило Апостол і його доба / Б. Крупницький. – К. : Україна, 2004. – С. 125–126.</small> |
<h3><center>Михайло Іванович Марченко (1902–1983) – український історик, доктор історичних наук, професор</center></h3>«Своїм твором Грабянка ставить за мету показати народ український як рівний серед усіх народів, «описаних в книгах давніми історіографами римськими і польськими, Кромером, Бєльським, Стрийківським, Гвагнігом, Коховським, також німецьким Пуфендорфом і Гібнером складеними, а нині по повелінню Петра першого, імператора Всеросійського на слов’янську мову переведених». Він ставить перед собою завдання чіткіше, ніж його попередники, показати історію боротьби народу за свою землю, яка нанесена «ясно землемірами на мапах світу, відбивши на них воєводства Київське, Чернігівське, Брацлавське і Подільське, де течуть ріки Дністер, Буг, Горинь, Дніпро, Десна і Сурож аж до Чорного моря»».<br><small>''' Марченко М. І.''' Українська історіографія (з давніх часів до середини ХІХ ст. ) / М. І. Марченко. – К. : Вид-во Київ. ун-та, 1959. – С. 69–70.</small> | <h3><center>Михайло Іванович Марченко (1902–1983) – український історик, доктор історичних наук, професор</center></h3>«Своїм твором Грабянка ставить за мету показати народ український як рівний серед усіх народів, «описаних в книгах давніми історіографами римськими і польськими, Кромером, Бєльським, Стрийківським, Гвагнігом, Коховським, також німецьким Пуфендорфом і Гібнером складеними, а нині по повелінню Петра першого, імператора Всеросійського на слов’янську мову переведених». Він ставить перед собою завдання чіткіше, ніж його попередники, показати історію боротьби народу за свою землю, яка нанесена «ясно землемірами на мапах світу, відбивши на них воєводства Київське, Чернігівське, Брацлавське і Подільське, де течуть ріки Дністер, Буг, Горинь, Дніпро, Десна і Сурож аж до Чорного моря»».<br><small>''' Марченко М. І.''' Українська історіографія (з давніх часів до середини ХІХ ст. ) / М. І. Марченко. – К. : Вид-во Київ. ун-та, 1959. – С. 69–70.</small> |
Версія за 10:33, 14 січня 2015
Грабянка (Граб’янка) Григорій Іванович
(рік народж. невідомий – 1738) –
український військовий діяч (кінець XVII – перша половина XVIII ст.),
історик українського козацтва.
(рік народж. невідомий – 1738) –
український військовий діяч (кінець XVII – перша половина XVIII ст.),
історик українського козацтва.
Відомі вчені та авторитетні джерела про Григорія Івановича Грабянку